Петър Андасаров
Вятърът се скри

chitanka.info

Колко светло бе небето,

колко шумно бе в града!

Но не щеш ли, от полето

свирна вятър за беда.

Той навярно бе дотичал

от далечни ширини —

дето глъхне песен птича,

дето падат зли слани.

И разлютен той догони

стадо облаци над нас.

Втурна се в смеха на клони,

грабна жълтия им глас.

Но когато ниско спряха

облаците — рукна дъжд.

Вятърът се скри под стряха

нейде изведнъж…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.